Anna Seppäläinen 19.8.1934–4.1.2024
![](/site/assets/files/673879/article_image_77232.1024x0.jpg)
Dosentti, kliinisen neurofysiologian erikoislääkäri Anna Maria Helena Seppäläinen (o.s. Sipilä) kuoli Helsingissä 4. tammikuuta 2024 pitkäaikaiseen sairauteen. Hän oli 89-vuotias, syntynyt Tampereella 19. elokuuta 1934.
Anna Maria kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen tyttölyseosta 1954 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1961.
Kliininen neurofysiologia on hermoston, lihaksiston, aivojen ja aistijärjestelmien sähköiseen toimintaan keskittyvä lääketieteen ala, johon perehtyneitä lääkäreitä Suomessa oli 60-luvun alussa vain muutamia. Anna Maria tutustui alaan USA:ssa 60-luvun alkupuolella. Northwestern Universityssä Chicagossa hän oppi elektromyografiaa (EMG) ja tutustui elektroenkefalografiaan (EEG). Chicagoon hän palasi vuodeksi kutsuttuna vielä 1966.
Työterveyslaitoksella (1969–1985) Anna Maria teki mittavan tutkimustyön selvittämällä työperäisen kemiallisille ja fysikaalisille tekijöille altistumisen vaikutusta hermostoon ja sen kliinis-neurofysiologista diagnostiikkaa. Esimerkkeinä tärinä moottorisahan käyttäjillä ja liuotinaineiden ja lyijyn vaikutukset hermostoon. Anna Marian tutkimustyö sai kansainvälistäkin mainetta.
Hyksin kliinisen neurofysiologian osastonylilääkärinä ja kouluttajana (1985–1997) Anna Maria oli aina valmis konsultoimaan ja vastaamaan nuorempien kollegojen kysymyksiin.
Anna Maria oli pioneeri myös pääkaupunkiseudun yksityisen KNF-toiminnan aloittamisessa. Kliinisen neurofysiologian professuuria ei Helsingissä ollut Anna Marian aktiiviaikana, mutta professorin pätevyyden hän sai Turun yliopistosta 1986.
Anna Marian avoin ja sosiaalinen luonne näkyi myös leipätyön ulkopuolella. Hän oli Suomen Kliinisen Neurofysiologian Yhdistyksen perustajajäseniä. Hän toimi Suomen naislääkäriyhdistyksen johtokunnassa 1985–2006 sekä useita kausia puheenjohtajana osallistuen myös MWIA:n (Medical Women’s international association) johtotehtäviin.
Leimallista Anna Marialle oli tehokkuus: kymmenessä vuodessa hänestä tuli erikoislääkäri, lääketieteen ja kirurgian tohtori sekä synnytti neljä lasta. Kotipiirissä hän oli pullantuoksuinen lapsiaan tukeva äiti ja isoäiti, joka kutsui perhettään koolle herkullisille sunnuntailounaille.